Джордж Байрон
Умирающий гладиатор
Откъс от Четвърта песен на поемата „Странстванията на Чайлд Харолд“

Превод от английски: Иван Вазов, —

chitanka.info

Ликува буйний Рим. Тържествено гърми

от блясъци и вик арената широка.

А той? Прободен, клет, със раната дълбока

се влачи във кръвта, която се дими…

Напразно мътен взор за помощ той стреми:

надменний господар, ласкателят сенатор

венчават с похвала победата, срамът.

Що значи за сганта падналий гладиатор?

Един презрян актьор, освиркан от светът!

Тече, тече кръвта, минутите последни

настоят. Изведнъж приятен лъч блесна

в душата му: съзря през мислите си бледни

свещената земя, де волен се роди,

де Дунавът шуми с дълбоки си води;

той види челядта, отдавна що остави,

и майка си горка, и татка си болнави,

кои го чакат там с протегнати ръце,

за да им донесе от боя скъпи плечки;

и чу, че го зоват децата му и двечки…

Напразно: беден роб, със кърваво лице

той падна като звяр, тълпата да забави,

която в същий миг бездушно го забрави.

И той за сетен път отчаяно шепти:

„Прости, развратний Рим! Отечество, прости!“

1818

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.